Lærerne

=Læreren; fortidens leksikon, fremtidens guide?=

**Hvem er skolens lærere?**
Det er ingen hemmelighet at gjennomsnittsalderen på lærerrommene er høy. Det betyr ikke at alle lærerne er utrangerte eller er av den gamle tradisjonelle sorten. Vi har et mangfald, men felles for alle er at den pedagogiske utviklingen går nå så fort, sammen med den tekonologiske, at det er vanskelig å følge med. Lærerne har vært en arbeidsgruppe som har hengt etter innenfor informasjonsteknologien, på grunn av manglende satsing på opplæring og infrastuktur. I dag derimot, skal skolen stille krav til sine ansatte om bruk av ny moderne teknologi med tilhørende nyere pedagogiske arbeidsformer (Undervisning 2.0). Vi står overfor en endring i skolehverdagen med undervisningsformer og verktøybruk som svært mange lærere ikke behersker. Dette blir en stor utfordring for alle lærere!

**Lærerrollen i endring**
Vårt undervisningsopplegg, og fremtidens undervisning, vil endre lærerens rolle slik vi kjenner den i dag. Læreren har alltid vært sett på som kunnskapsinnehaver og kunnskapsformidler. Slik tror ikke vi fremtidens lærerrolle ser ut. Utviklingen og informasjonsmengden innenfor det enkelte fagområdet går raskt og er økende. Det er vanskelig å ha full oversikt til enhver tid. Læreren har, og vil fremover, møte elever som har kunnskaper utover lærerens, og elevene vil bidra med informasjon som lærerne ikke selv vet finnes. Dette betyr ikke at lærerne ikke lenger er kunnskapsinnehavere, men at de må akseptere at de ikke nødvendigvis har full oversikt til enhver tid.

I undervisning 2.0 vil lærerens viktigste oppgave være å lære den enkelte elev metoder for hvordan en best kan lære. Læreren vil også i større grad gå inn i rollen som organisator, veileder og støttespiller under elevens læringsprosess. Dette er selvsagt ikke nytt, men i graden det skal brukes, vil det være en omveltning for den enkelte lærer.

**Lærernes utfordringer:**
//Mangler IKTkunnskap// Det er helt klart at kunnskapsnivået må heves blant lærerne. Her må målrettet kursing og samarbeid til for at dette skal skje raskt og effektivt. Likevel, mangel på kunnskap skal ikke bli en sovepute for å ikke komme igang. Det er viktig at lærerne starter fra første dag, med små forsøk, og følger opp etterhvert. De aller fleste lærere vil greie dette, med et lite dytt i ryggen. Tillat at elevene hjelper til når noe svikter, eller en står fast. Det at elevene blir medspillere på samme lag som læreren, er bra!

//Enkelte lærere vil føle at de mister kontrollen.// Elevenes arbeidsmetoder vil og skal variere. Bruken av moderne hjelpemidler og verktøy blir stor. Klasserommet er ikke lenger nødvendigvis rammen omkring undervisningen. Faget er ikke lenger å finne mellom to permer i en lærebok. Av og til er det faktisk slik at noen elever kan mer enn læreren. Slik undervisning vil på noen lærere virke veldig uoversiktlig, og en kan få opplevelsen av å miste ansikt. Å bli kastet ut i en slik skolehverdag vil måtte føre til mindre oversikt og kanskje må en i perioder miste litt kontrollen.

Det må finnes rom for å feile. Det å ikke prøve, men arbeide mot en endring av undervisningen, kan få flere utfall. Enten blir elevene fornøyde fordi det faktisk blir et avbrekk i hverdagen at noen gjennomfører gammeldags undervisning, eller missfornøyd, fordi undervisningen ikke samsvarer med samfunnsutviklingen og heller ikke skoleutviklingen. Her ser vi at i en overgangsperiode kan det være rom for at noen få opprettholder tradisjonell undervisning, men at en da må være forberedt på at reaksjonene kommer fra elever og foreldre, som forventer at et pliktig kjøp av pc, skal brukes som et verktøy.

Skal læreren opprettholde kontrollen er det viktig med gode samarbeidspartnere, klare tidsplaner, krav til måloppnåelse og bestemte krav til hva og hvordan en skal evaluere elevene.

//Lærerne blir utsatt for åpen evaluering// Ettersom åpenheten om undervisning og skole blir større, og at elevene får mulighet til å publisere undervisningsopplegg og evaluering på nettet, vil læreren mer og mer bli utsatt for en offentlig evaluering og diskusjon. I dag opplever vi at diskusjonen om lærerne ikke lenger er innenfor lukkede fora, men har blitt offentlig f eksempel på facebook. Siden det å skape eller gjenforenes i nettverk og grupper, oftest er knyttet opp mot en felles skolegang eller et felles studiested, er evalueringen eller historikken om gode og dårlige lærere et yndet tema.

I dag er den enkelte person selv ansvarlig for hvilke meninger en publiserer. Her står både skole og enkeltmennesket foran en stor utfordring i å forstå konsekvenser av egne handlinger. Lærerne trenger å skaffe seg informasjon om hva som foregår på nett, og kanskje redusere dårlig oppførsel ved selv å delta.

Den enkelte lærer blir utsatt for diskusjon og omtale. Slik har det alltid vært. Men nå vil konsekvensene bli sterkere både for den som skriver og den som omtales. Omtalen når ut til et stort publikum, og mange vil nok føle at det endelig var på tide at denne debatten blir satt på dagsorden. Kanskje skal vi ikke være så redd. Klasserommet har vært en lukket arena, og læreren har hatt en enorm frihet, uten offentlig innsyn og kontroll. Det er på tide at lærerne får et kontrollorgan, men faren er at dette kontrollorganet kan bli vel useriøst. Likevel tror vi at slike åpne diskusjoner og avsløringer, vil være med å skjerpe lærerne til å gjøre en enda bedre jobb.

//Privatpraktiserende lærere må bli samarbeidspartnere!// Tilretteleggingen av undervisningen som lærerne nå skal gjøre, vil bli styrt ut fra læreplanmål. Tidligere har det vært tradisjon for at en fulgte læreboken med kapitlene som pensum, alt styrt av læreren som ofte var individualist, og visste best selv. Dette vil altså ikke lenger være mulig, ettersom en etterstreber å drive undervisning med elevaktivitet i fokus, og gjerne uten lærebok. Oppleggene må ha klare krav og synlige evalueringskriterier. Det må være detaljert og fleksibilitet, både i form, når oppgaven skal gjennomføres, hvor, med hvem og i forhold til tidsbruk. Å lage slike klart definerte opplegg tar tid. Det krever bred oversikt over faget og de mulighetene som finnes på nettet. Dette er en tidkrevende oppgave for den privatpraktiserende læreren alene. Samarbeid mellom kollegaer på samme skole og med samme fagområde, samarbeid mellom lærere på forskjellige skoler og samarbeid på tvers av fag, er løsningen. Vi tror at det er gjennom samarbeid at lærerne vil kunne lage gode, varierte opplegg med høgt faglig nivå.

//Utvikle delingskultur og nytteverdi// For den privatpraktiserende læreren vil omveltningen til utstrakt samarbeid, bli stor. For andre vil dette være løsningen for at en faktisk ønsker å fortsette som lærer. Noen lærere vil føle at de blir avslørt. Det de har holdt på med i skjul skal nå legges åpent for diskusjon. Usikkereheten om at det en har drevet med, faktisk vil bli karakterisert som godt nok eller ikke, er skremmende. Dette kan oppleves som et overtramp. Vi må streve etter få dette til å bli en veiledningssituasjon for lærergruppen, der klasserommet, faginnhaldet og undervisningen åpnes.

Det er viktig at en tidlig starter med å utvikle undervisningsopplegg, planer og prøver sammen. En kan dele inn i faggrupper, eller om en vil ha mindre og tettere samarbeid, to og to. Dette både for å få en opplæring i hvordan en gjør det rent praktisk, men også for å få en god faglig og didaktisk diskusjon omkring hva som faktisk kan kreves av en elev i forhold til kompetansemålene. På denne måten er vi også med på å skape et jevnt nivå på den undervisningen som gis i like fag på skolen. Ved å lage de første oppleggene sammen, skaper en også trygghet blant kollegiet.

Å bygge slike ressursbanker, gir lærerne positive opplevelse ettersom en ikke fokuserer på den enkeltes bidrag. Det kan gi vidsyn og trygghet i hvordan en driver egen undervisning. Velger en å ha fast samarbeidstid for lærere, vil en etterhvert også se at dette felles arbeidet gir den enkelte lærer en enorm ressursbank som vil lette arbeidet i fremtiden. Ved å fokusere på den tidsbesparende gevinsten, vil nok de fleste etterhvert tørre å bidra med ressurser også laget på egen hånd.

//Å følge med på utviklingen// Det blir stilt store krav til lærerne fremover. En skal øke egen kompetanse kraftig, en skal gjennomføre undervisning etter nye metoder med digitale hjelpemidler som enda ikke er ferdig produserte. I tillegg skal en følge med på utviklingen, som raser avsted. Lærerens hverdag blir utfordrende og arbeidssom. Her er det helt nødvendig at det skapes gode samarbeidsvaner, der deling og gjensidig oppdatering er et must. Når nye ressurser er på plass, når noen har lært noe nytt, når erfaring med undervisning er gjort, må dette formidles videre til kollegiet, slik at alle kan ta del i erfaringene. På denne måten sikrer en at fagmiljøet opprettholder kunnskapsnivå og samtidig følger med på utviklingen.